23.976 Romanian from DVD-PAL RETAiL
SELF/LESS: TRANSFER DE VIAȚĂ
E aici...
- Carl... - Martin.
Dle Hale, e o onoare.
Pe când eram copil, am păstrat coperta revistei "Time".
"Omul care a construit New York-ul".
Dvs sunteți motivul pentru care am intrat în această afacere.
Ia loc, te rog !
Și felicitări pentru contractul din centru.
Mulțumesc. Nu știam că s-a aflat deja.
E greu să păstrezi secretul când e vorba de o afacere de 200 milioane.
Am auzit că ați făcut lobby pe lângă consilierul Clark.
- Doar câteva fripturi. - Nu vorbeam de fripturile scumpe.
- Uite ce e, Martin. - Ai numit grupul Hale "o relicvă".
Nu sunt sigur că am folosit aceste cuvinte.
Nu. Ai spus așa: "Bătrânul nu va mai fi mult pe aici !"
Cel puțin, așa își amintește consilierul.
- Veți lua contractul, nu ? - Nu vreau contractul !
Crezi că 200 milioane de dolari înseamnă că ești arhitect respectat ?
Ceea ce vreau să-ți ofer este o lecție de la un "bătrân".
Gratis.
Am vorbit cu Simon și cu Cohen. Ei controlează șapte poziții în consiliu.
Ei mă susțin.
Au început să simtă nevoia unui om cu experiență...
Nevoia unui om care-și amintește de campania consilierului Clark
de acum 30 de ani, care a fost finanțată de dl Hale.
Încearcă să apreciezi ironia acestui fapt, dle Baldwin.
Spui că eu sunt motivul pentru care ai intrat în această meserie ?
Acum, voi fi motivul pentru care vei ieși.
Nenorocitule !
O să mori într-un an și cui o să-i mai pese ?
Se înșală.
Nu am mai mult de șase luni.
Cancerul a dat metastaze la ficat și plămâni.
Dimineață, oncologul vorbea despre internare permanentă.
- Îmi pare rău. - Nu trebuie.
Ceea ce ați trăit tu și Judith, pierderea unui copil, e o tragedie.
Un bătrân care e pe moarte ? Ar trebui să spun că asta e viața.
Dar tot am senzația că am primit o lovitură sub centură.
- I-ai spus lui Claire ? - N-am avut ocazia.
Nu-mi răspunde la telefon.
Doamne, Damian, dacă ar ști...
Are toate motivele să fie supărată.
- Arahide... - O trimit înapoi.
Mă omoară cancerul și eu mă tem de alergii.
Poate c-ar trebui să comand niște unt de arahide și jeleu.
Nu !
Știi că am vrut să dărâm totul aici, în anii '70
și să fac apartamente de lux.
Și acum ?
N-aș putea nici dacă aș vrea. Primarul a declarat-o zonă istorică.
Martin... Ai auzit de ceva numit "schimbarea pielii" ?
Schimbarea pielii ? Ca la șarpe ?
Nu e nimic. Lasă. E ceva ce am citit...
Bună. Ai sunat la Claire. Lasă un mesaj.
Ei te pot ajuta.
- Câți au mai fost înaintea mea ? - Mai puțin de 12.
Schimbarea pielii este o treabă exclusivistă.
Vrei să spui scumpă, dr.Albright !
Toți clienții noștri sunt bogați, dar nu în funcție de asta sunt aleși.
Noi îi servim pe cei măreți, pe vizionarii
a căror dispariție ar fi o lovitură pentru noi.
Mai simplu spus, le oferim minților mari ale omenirii
mai mult timp pentru a-și atinge potențialul.
Dacă stați să vă gândiți, casele dvs, iahtul, avionul
sunt toate făcute de cei mai buni dintre constructorii lumii.
La fel va fi și noul dvs corp.
Creat genetic pentru a fi perfect. Recoltat la maturitate,
așa încât aspectul, condiția fizică, fiecare detaliu al noii dvs anatomii
au fost create pentru a-ți oferi cea mai bună experiență umană.
- Un reflex. - Este viu ?
Numai în sensul de bază al cuvântului.
O adunătură de țesut organic, dar acum este un vas gol.
Dacă chiar puteți face ceea ce spuneți,
atunci de ce aceste laboratoare mascate ? De ce tot acest secret ?
- Nu puneți întrebarea corectă. - Și care e întrebarea corectă ?
Ați construit un imperiu de la zero.
Ați muncit în fiecare zi pentru a face ceva din nimic.
Acum, când vă stingeți,
oamenii vor numi toate astea "moștenire".
Vor spune că sunteți cumva nemuritor datorită clădirilor dvs.
- Ce vrei să spui ? - Vă simțiți nemuritor ?
Nu uitați că vrem ca toată lumea care participă la demonstrație
să se poarte cu respect.
Încercăm să cucerim oameni.
Tată...
Nu mă prezinți ?
Regret că apar așa, dar e singurul loc unde știam că te pot găsi.
Am treabă.
Hai să mergem la restaurantul ăla de lângă Macy's.
- Îți plăcea înghețata de acolo. - Da, când aveam opt ani !
S-a întâmplat ceva ?
- Nu arăți prea bine. - Sunt bine. Te rog, vino cu mine.
Nu e momentul potrivit acum. Poate ne vedem mai târziu.
Nu mai târziu. Revoluția poate aștepta, Claire.
Nu te înțeleg. Trec luni, poate chiar ani. Sunt la muncă, tată.
Asta nu este muncă. Sunt niște copii care nu au stare.
Nu am venit ca să fac asta. Am venit ca să îndrept lucrurile.
- Ce înseamnă asta ? - Știu că nu aveți fonduri.
- Cum... - Ia-l.
Știi că ești un nenorocit manipulator !
Nu fi proastă, Claire. Eu mă străduiesc.
Ba nu, nu asta faci. Faci ceea ce faci mereu !
Vii când vrei tu și te aștepți ca un cec să rezolve totul !
Schimbarea pielii, neurologie
Vorbesc despre un viitor în care un infirm în vârstă
poate scăpa de închisoarea sa.
Un viitor în care soarta unei minți sănătoase
nu este determinată de soarta unui trup care cedează.
Albright.
Nu mă simt... nemuritor.
Dacă facem asta, nu există cale de întoarcere.
Vechea d-tale viață se termină.
Dacă vezi pe cineva din trecut, pleci. Este clar, dle Hale ?
Tu ai condițiile tale, eu, pe ale mele.
Ești plătit după ce facem procedura. Oi fi pe moarte, dar nu sunt prost.
Aranjează-ți treburile și vino la New Orleans, marți.
Moartea d-tale trebuie să fie publică, dle Hale.
Ia prânzul la Commanders. Recomand cafeaua cu cicoare.
Ați sunat la Martin și Judy. Lăsați, vă rog, un mesaj.
Regret că te derajnez la fermă. Ne putem vedea la prânz în New Orleans ?
Asta înseamnă un avantaj pentru New Orleans...
O să rămâi ? George așa ar vrea.
Hale Group fără Hale ? Nu.
Mulțumesc.
Judy își petrece cam tot timpul pe coastă, la fermă.
Cred c-a venit vremea să-mi iau banii și să mă alătur ei permanent.
Aș vrea să poți veni să vezi casa cea nouă.
Dacă menajerele nu și-ar mai da demisia în continuu,
am putea avea și musafiri.
Damian, te simți bine ?
Ce s-a întâmplat ?
Sună la urgențe !
Damian !
Ai o seringă cu epinefrină ?
O ai la tine ? Nu poate respira !
Ajungem în cinci minute.
Dle Hale...
Vestea bună este că nu intri în șoc anafilactic.
Doar simți că e așa.
Vestea proastă e că trebuie să fii declarat mort la sosirea
la spitalul Tulane, în circa 20 de minute.
Deschide gura, te rog ! Ți-au scos plombele metalice ?
- Ce ? - Ți-au scos plombele metalice ?
Da.
Aparatul e un magnet uriaș. Orice metal întrerupe procesul.
Sigur nu ai uitat nimic ?
Bine.
Ce e aia ?
- E ceva care îți va opri inima. - Ce ?
Am spus că e ceva care îți va opri inima.
Nu a mers.
- Cum te cheamă ? - Nu a mers.
- Cum te cheamă ? - Damian.
Damian...
Va dura câteva zile, dar va deveni mai ușor.
Am acel... miros de trup nou.
- Damian, te simți bine ? - Da.
Moartea are unele efecte secundare.
Uite... Un ziar-document.
Magnatul construcțiilor din New York moare la 68 de ani
Putem aranja o vizită peste câteva luni, dacă are vreo importanță.
Dar, acum, odihnește-te, dacă poți.
Mâine e prima zi de școală.
- Deci... Cum te simți ? - Minunat !
Am dexteritatea fizică a unui copil mic.
250 milioane bine cheltuite.
Ai simțul umorului !
E bine. E important. Ajută să nu disperi.
De-aia am numai cuțite de plastic ?
Nu sunt neobișnuite gândurile suicidale.
Viața într-un corp pe care mintea îl privește ca fiind străin
poate fi copleșitoare.
- Ce sunt alea ? Prozac ? - Nu, nu chiar.
"Erorile" de care pomenești
provin de la mintea ta care se adaptează la noua structură neurală.
Te poți aștepta la halucinații ocazionale nu foarte grave în primul an.
Nu este ceva care să te îngrijoreze.
Consideră astea ca pe un medicament anti-respingere
pe care-l iei după orice fel de transplant.
Și respingerea cum arată ?
Ei bine... Migrene, stări de rău și dezorientare.
Apoi... Ei bine, moartea...
Asta e tot ?
Ceva ipotetic și irelevant. Una pe zi, deocamdată.
La naiba, da !
M-am născut pe 20 septembrie 1980, în Phoenix, Arizona.
Părinții și sora mea mai mare au murit într-un accident rutier.
Părinții și sora mea mai mare au murit într-un accident rutier
când eu aveam zece ani.
Eu eram acasă, cu o durere de burtă
pentru că mă furișasem în bucătărie și mâncasem
toată înghețata cu ciocolată.
M-am născut pe 20 septembrie 1980.
M-am născut pe 20 septembrie 1980, în Phoenix, Arizona.
Părinții și sora mea mai mare au murit într-un accident rutier.
Eu eram acasă, cu o durere de burtă
pentru că mă furișasem în bucătărie și mâncasem
toată înghețata cu ciocolată.
Unchiul meu Frank m-a crescut în Chicago.
Am mers la Northwestern și am absolvit facultatea de informatică.
Nu m-am căsătorit niciodată. Nu am avut copii.
Numele meu este Edward Kidner.
Numele meu e Edward Kidner.
- Ce e ăsta ? - Un cadou de absolvire.
O să trăiești aici o vreme, până ce-ți vei recupera lucrurile.
Ți-am aranjat să ai o casă și o mașină
și am vărsat banii puși deoparte într-un cont bancar.
- Nu sunt prea multe, nu ? - Șapte.
Vei primi altele la întâlnirile noastre săptămânale.
Nu, lesa nu era parte din înțelegere !
Regret, recunosc că nu este convenabil,
dar cum așa de puțini au trecut prin această procedură,
fiecare pacient este un studiu.
Deocamdată... Bine ?
- Cum iau legătura cu tine ? - N-o iei. Vin eu la tine.
Intimitatea mea e foarte importantă din motive evidente.
Mi se pare corect...
Uite cum facem. Peste câteva luni, putem discuta despre orice loc
în care ai vrea să fii mutat, bine ?
Dar, între timp, relaxează-te și distrează-te puțin.
În fond, la vârsta ta, cred că o meriți !
Măi, NBA !
Vezi pe aici vreun căutător de talente ?
Îmi place să câștig.
Vino înapoi, o să fii dezamăgit.
Nu ești de pe aici, nu ?
Cum te-ai prins ? Localnicilor le place să piardă ?
Îmi place. E amuzant. Să tăbăcești un fund de localnic... Eu sunt Anton.
Edward.
- Ce-ți face încheietura ? - Și copiii mei se descurcă mai bine.
- Ai copii ? - Da. Să-ți arăt frumusețile mele.
Cea mai mare a împlinit șapte ani !
Sunt frumoși la vârsta asta,
înainte să le crească gheare și dinți ascuțiți.
- Care e povestea ta, Eddie ? - Ce vrei să spui ?
Ai venit aici ca să asculți jazz și să alergi după fete ?
De fapt, am închiriat un apartament la vreo două străzi distanță.
- Pe bune ? Eu stau la colț. - Zău ?
- Asta e mașina mea. - Anton, mi-a părut bine.
Și mie.
O să te scot în oraș ca un fel de bun venit în cartier.
- Apreciez, dar tu ai copii acasă. - Da, dar stau cu mama lor.
Eu îi văd o dată pe lună. Știi și tu cum e.
Haide... Preferi să bei singur ?
Nu, nici vorbă. S-a făcut !
Cu ce e îmbrăcat ? Pe bune ?
- Ești la rând ? - După tine.
- Eddie, ce mai faci ? - Bună. Eu sunt Edward !
- Ea e Leah. - Încântat. Ce mai faci ?
- Ea e Andrea. - Încântat !
- Ai gusturi bune la prieteni, Anton. - Mulțumesc.
Ce spuneam noi ?
Mă întrebau ce mai faci în afară de faptul că încerci să joci baschet.
Nimic. M-am retras.
Câți ani ai ?
M-am născut pe 20 septembrie 1980, în Phoenix, Arizona.
- Cât de exact. - Sunt foarte exact.
De fapt, am pus bazele unei companii pe care am vândut-o.
Se dă ceva gratis aici ? De ce e coada asta ?
- Îmi place piesa asta. - Și mie îmi place.
E incredibilă !
- E un tip, nu ? - Da...
Ești bine ?
Da, sunt bine...
Doar că nu am văzut așa ceva de 52 de ani !
Ești ciudat.
Unde te duci ?
Magnatul construcțiilor din New York moare la 68 de ani
Claire Hale, fiica sa și fondatoarea unei organizații non-profit
- Claire ? - Da, eu sunt Claire.
Cine e ?
Tati...
Văd o fetiță. Nu are mai mult de cinci sau șase ani.
Și știu că este fiica acelei femei.
E ceva în neregulă. Ea e bolnavă.
Se așteaptă ca eu s-o ajut.
Ai spus că ai uitat să-ți iei pastilele.
O dată...
- Doar una ? - Da.
De aceea halucinațiile sunt așa de intense.
Nu, asta nu era o halucinație. O cunoșteam.
Da, înțeleg că așa poate părea, având în vedere sentimentele tale
față de propria ta fiică, dar ceea ce trăiești este un amalgam
de amintiri din trecut alimentat de emoțiile tale reale din prezent.
De pildă, turnul acela cu un dovleac pictat pe el...
Probabil că este un loc pe care l-ai vizitat în copilărie.
Iar fata aceea latino probabil că este vreo aventură
de care ai uitat de mult.
- N-am spus că e latino. - Ce ?
N-am spus că e latino.
Uite...
- Ce e asta ? - Hawaii. Schimbi peisajul.
Mă tem că te-am ținut aici prea mult. Regret.
Pentru săptămâna cât vei lipsi, îți dublez doza de medicamente.
Nu uita să le iei și te asigur că aceste episoade neplăcute
vor fi, în curând, uitate.
- Bine ? - Da...
Dovleac
Dovleac și turn de apă
Bună dimineața, dle Kidner. Îmi permiteți ?
Bună ziua ! Cu ce vă pot ajuta ?
Schimbare de planuri. Când e primul zbor spre St. Louis ?
Destinația este la 200 m, pe partea stângă.
Destinația este la 100 m, pe partea stângă.
E cineva aici ?
Las-o jos și ieși !
Dacă vrei banii de asigurare, n-o să-i găsești !
Nu vreau banii tăi !
O să mă întorc acum.
Te rog, nu te mișca !
Te rog, respiră adânc. O să mă întorc acum. Bine ?
Încearcă să te liniștești.
Ia degetul de pe trăgaci. Bine ?
Te rog, ia degetul de pe trăgaci.
E în regulă. Totul e în ordine.
Doamne ! Cum se poate așa ceva ?
- Respiră adânc ! - Cum se poate așa ceva ?
Îmi pare rău. Nu știu despre ce vorbești.
- Mark... Doamne ! - Respiră adânc. E în regulă.
- Ești tu... Cum se poate ? - E în regulă... Nu știu !
Aștepți pe cineva ? Ai venit cu cineva ?
Nu... Ce ?
Aștepți pe cineva ? Ai venit cu cineva ?
Nu !
Liniște !
Dle Kidner ?
Dle Kidner, deschideți ușa, vă rog !
Dle Kidner, lăsați arma jos. Am venit ca să vă ajut.
Nu !
- Ia mâna de pe mine ! - Calmează-te !
Lasă-mă !
Eddie. E în regulă, omule. Lasă-l !
Lucrezi pentru Albright ?
Sunt încă prietenul tău. Albright, eu... Noi vrem ce-i mai bine pentru tine.
Femeia asta crede că soțul ei e mort.
Mi s-a spus că trupul a fost creat în laborator.
Ia loc. Te rog...
A fost alegerea lui.
Era singura cale de a salva viața copilului lui.
Le-ați dat bani ?
Asigurările nu-i puteau ajuta, așa că ne-am ocupat noi.
Era singura cale de a pune fata pe picioare.
Nu trebuia să vii aici, Eddie. Asta nu e treaba ta.
Pe dracu' ! Ați luat viața unui om.
Nimeni nu a luat nimic.
Ești om de afaceri. Înțelegi asta, nu ?
Copilul, Anna, e în viață datorită ție.
Asta e o prostie ! Puteam să-i dau un cec omului.
Pe bune ? Dar ai fi făcut-o ?
Eddie... Înțeleg că ești dezamăgit.
Ai crezut că ai cumpărat o mașină nouă
și s-a dovedit că avea ceva kilometri la bord.
Cum poți să te porți ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat ?
Câțiva kilometri la bord...
Doctorul spune că fiecare pacient este esențial pentru program.
Să-l ia dracu' !
Tu nu exiști fără noi. Ai făcut un salt fără plasă de protecție.
- Tu chiar crezi asta, Anton ? - Te-am avertizat.
Știi cine eram.
Dacă-ți place să câștigi, o să fii foarte dezamăgit.
Afară e o mașină. Îți sugerez să te urci în ea.
Și femeia ?
Nu e problema ta. Va părea un accident.
- Te simți bine ? - Trebuie să-mi iau pastilele.
Calmează-te ! O să mă duc la baie.
Destul !
Gary !
Nu ! Lasă arma jos ! Las-o jos !
Doctorul îl vrea în viață ! Mergi în față.
Mergi în față !
Eddie, nu-ți voi face rău.
Eddie ! Nu trage, omule !
Eddie, voi lăsa arma jos.
Nu vreau să-ți fac rău ! O să intru.
Intru. Sunt doar eu ! O să-ți arăt mâinile.
Deschid ușa ! Uite ! Nu trage !
Eddie...
Nu trebuia să faci asta. Eram în aceeași echipă.
Împușcă-l !
Dă-mi arma !
Dă foc casei !
Trezește-te !
Damian !
O să te ardem de viu !
Dă-le foc !
Haide !
Ce ?
Mark, oprește-te ! Stai !
- Oprește-te ! - Madeline, nu acum !
Madeline ? De ce nu-mi mai spui Maddie ?
Nu mă simt bine. Trebuie să mergem mai departe.
Erai mort. Mi s-a spus că te-ai înecat.
Ce s-a întâmplat ? Mark, trebuie să chemăm poliția.
Nu, fără poliție.
Am făcut o înțelegere pentru Anna. Dispariția era o parte din înțelegere.
- De ce ? - Pentru bani.
Am fost de acord să fac lucruri. Ceva cu care doar un mort putea scăpa.
Trebuie să mergem ! Haide !
Nenorocitule ! Cum ai putut face asta ? Am crezut că ești mort !
Maddie !
Nu am vrut ca tu să trebuiască să alegi.
Cel puțin, așa cred. Să nu ai de ales între soț și fiică.
Ai înțeles ?
Nenorocitule ! Am crezut că ești mort !
Doamne ! Anna ! Anna e la școală, Mark.
Mark !
Sper că e destul de puternică încât să le stingă.
Poți, dovlecel.
- Ți-ai pus o dorință ? - Mi-am dorit să mă învețe tata să înot.
Nu trebuie să spui ! Acum, nu se va mai împlini !
Nu e frumos !
- Așa e ? - Nu, sigur că nu !
O să te învăț când te faci mai bine.
La naiba !
Tati !
Am știut eu ! Am știut!
Mama plângea în fiecare seară și i-am spus să nu-și facă griji.
I-am spus că o să te întorci.
- Te iubesc, tati ! - Și eu, dovlecel !
Haide, trebuie să mergem !
Tati, îți place părul meu ?
Treci aici și scuipă ! Nu vorbi cu gura plină.
- Tati ? - Ce e ? Da, dragă...
- Îți place părul meu ? - Ce ?
Îți place părul meu ? A crescut mai lung.
E frumos !
Haide, pregătește-te de culcare !
Ce e cu toate hainele astea frumoase ?
M-au pus să-l scot.
Mâine dimineață, noi doi și Anna...
Am unde să vă duc ? La vreun prieten ?
Dacă tu crezi că te mai scap din ochi...
Mark ! Ce cauți ?
- La dracu' ! - Mark !
Scuze !
- Spune-mi ce s-a întâmplat. - Mă duc să iau o gură de aer.
Medicație pentru schimbarea pielii
Schimbarea pielii, neurologie
Haide...
Părintele transumanismului
Ăsta e...
Neurolog celebru decedat
A murit într-o bibliotecă publică.
Vorbesc despre un viitor în care un infirm în vârstă
poate scăpa de închisoarea sa.
Un viitor în care soarta unei minți sănătoase...
Nenorocitule !
Tipul ăsta...
... un trup care cedează.
Dle profesor Jensen, chiar credeți că oamenii în vârstă...
Tipul ăsta...
Îi supraviețuiește soția, Phyllis...
Mark !
- Erai pe jos. - Sunt bine.
- Vrei să chem un medic ? - Nu.
- S-a terminat ! - Ce s-a terminat ?
Nimic...
Mark ! Te rog, vorbește cu mine ! Ce se întâmplă ?
Îmi pare rău.
Îmi pare așa de rău !
Știu că nu ai niciun motiv, dar trebuie să ai încredere în mine.
Bine ?
Doar..
Unde mergem ?
Trebuie să-mi iau medicamente. O să trecem prin New Orleans.
Tati !
Vrei la toaletă ?
Nu ?
- Îți este rău ? - Nu. Sigur că nu. De ce ?
Atunci de ce mergem la doctor ? Tot pentru mine ?
Nu, draga mea, nu e pentru tine. O să mergem la soția doctorului.
Tati trebuie să vorbească cu ea. Tu ești bine. Culcă-te la loc, bine ?
Bine.
- Dna Jensen vă primește acum. - Mulțumesc.
Sus, pe scări.
- Bună ziua, dnă Jensen. - Intră.
Regret că vă deranjez. Am fost student al soțului dvs.
- I-ai fost student ? - Da.
Mă întrebam dacă pot avea acces la cercetările soțului dvs.
- Încerc să-i continui munca. - E minunat !
E grozav că vrei să continui...
Asta le-am spus. Continuați !
Dar universitatea se poartă ca și cum el nu ar fi existat.
Au pus toate studiile lui într-o cutie.
Le-au pus într-o cutie ? Și e depozitată undeva ?
Am cum să ajung la ea ?
Francis v-a spus cum ne-am cunoscut ?
- Nu. - Era așa un romantic...
Tu și celălalt sunteți așa de arătoși...
Mai era un student. Cred că e doctor acum.
Vine în fiecare miercuri și îmi aduce bomboanele mele preferate.
Numele lui e Albright.
- Poate că am... - Dnă Jensen ! Uitați-vă la mine.
- Știți unde-l găsesc pe Albright ? - Nu.
- Vă rog, gândiți-vă ! - Nu, sigur că nu...
Dar numărul lui este lângă telefon.
Phyllis...
Bine, Phillis, vin imediat.
- Phyllis, ce era... - Închide ușa.
- I-ai făcut rău ? - Soției tale ?
Nu, e bine. Acum închide ușa !
Am nevoie de pastile. Destule, cât să-mi ajungă.
- Nu trebuia să vii aici. - Nu trebuia să mă minți !
Ți-am dat ceea ce voiai.
N-am vrut niciodată ca alții să sufere.
Eu încerc să reduc suferința.
Gândește-te la toate marile minți ale lumii care s-au pierdut
pentru că trupurile lor au cedat.
Edison, Einstein, Steve Jobs...
Mă întreb ce ar mai fi putut realiza dacă mai avea 50 de ani de viață.
Soția mea a fost o femeie foarte blândă, la locul ei.
Mi-ar putea fi alături, dar, din cauza bolii Alzheimer,
nu mai am ce să salvez.
Asta e ? Asta e scuza ta de doi bani ? Așa justifici crima ?
Tu cum justifici faptul că iei pastile ?
Ce crezi că fac ?
Nu ? Nu mai lua pastilele și mintea ta se va pierde.
Madeline își poate avea soțul înapoi.
Dar, dacă vei continua, fiecare doză îl va șterge pe Mark.
Pregătirea lui în armată, instinctele lui...
După vreun an și ceva, vor dispărea pentru totdeauna.
Niciodată nu ai pus întrebările corecte, Damian.
Ce vrei să faci acum, că ai toate răspunsurile ?
Să mergem la laborator.
Salut !
Ușurel !
Nu aici ! Du-l în mașină. Vreau să vorbesc cu dna Jensen.
Ușurel, prietene !
Haide !
Ce caută el aici ?
Deschide portbagajul.
Mark, e totul în regulă ?
Oprește-te !
Am spus să te oprești !
Dă-i drumul !
La naiba, Eddie !
Anton ?
Prima dată când ies la plimbare, o și zgârii !
Durează săptămâni...
La primul e cel mai greu.
După câteva transferuri, te pui pe picioare imediat.
Pastilele. Dă-mi pastilele tale !
- Când o să-i spui ? - Taci !
De ce nu-l întrebi pe soțul tău când e ziua fiicei voastre ?
Sau când v-ați luat voi...
Despre ce vorbea ? Mark, ce se întâmplă ?
Hai, să mergem !
- Aici ! Trage pe dreapta. - Nu încă...
Am spus să tragi pe dreapta !
Coboară !
Stai aici, dovlecel. Mami și tati trebuie să vorbească.
Când e ziua Annei ? Poți răspunde la asta ?
Hotelul la care ne-am căsătorit ?
Orice altceva ?
Ceea ce-țivoi spune nu va suna deloc rezonabil.
Nu știam !
- Cum să nu știi ? - Habar nu aveam !
- Mamă ? Ești bine ? - Sunt bine, draga mea.
Tati a uitat de ziua mea. Urcă-te la loc în mașină.
- Poate să vină tati cu mine ? - Nu ! Tati nu se simte bine.
Dacă ai nevoie de ceva, îi ceri lui mami, bine ?
Du-te și joacă-te la căluț...
Cum îți spun ? Cine ești ?
Numele meu e Damian.
Îmi pare așa de rău.
- Vreau să te ajut. - Să mă ajuți ? Serios ?
- Vrei să mă ajuți ? - Da.
De ce nu începi prin a-l aduce înapoi pe soțul meu ?
Pentru că am nevioe de ajutor ca să-i spun unei fete de șase ani
că omul care seamănă cu tatăl ei nu e de fapt el.
- Cum să trec prin asta din nou ? - Nu știu !
Știu că, dacă mă gonești, nu veți supraviețui.
Vă vor ucide pe amândouă.
Nenorocit manipulator !
Da, știu, am mai auzit asta.
Dacă e ceva ce înțeleg în viață, e ideea de bază.
Știu cum gândesc oamenii ăștia.
Au construit ceva și nu vor renunța.
O să cheltuiască cât trebuie ca să elimine pe cine trebuie.
O să vină după voi.
Nu-ți cer să înțelegi toate astea. Îți cer să-ți iei fiica !
Și să te urci în mașină !
Te pot duce într-un loc unde să fiți în siguranță
și unde s-o luați de la început.
Prietenul meu are un avion. Ne poate scoate din țară.
Am un cont la Geneva. Nu poate fi detectat.
Sunt mai mult decât suficienți bani.
Și Anna ? Nu poate afla adevărul.
Când se va termina, voi dispărea. Poți să-i spui ce vrei tu !
- Dle O'Neill ? - Da.
Am un mesaj de la Damian Hale, Cred că vreți să-l auziți.
L-am văzut murind cu ochii mei !
Ați văzut ce au vrut ei să vedeți.
Și femeia asta o să-mi spui că e stră-străbunica mea ?
E o prietenă. Trebuie s-o ajut.
Ceea ce susții e imposibil !
Îți amintești, la New York, când te-am întrebat de schimbarea pielii ?
Ce ? Nu te-am întâlnit niciodată !
Pe mine, pe Damian.
Nu știu ce fel de farsă e asta, dar nu mușc momeala.
Asta e ! Chem poliția !
Anna, trebuie să plecăm.
Judy, te rog, lasă telefonul.
Încep să înțeleg de ce îți tot pleacă menajerele.
- De unde... De unde ai asta ? - Ce e ?
E actul original de la clădirea de pe Plympton, 144.
Prima clădire construită de noi.
Ții minte seara când am semnat actele ? Am mers la Charlie's Kitchen.
Era o brunetă în colț. Voiam să vorbesc cu ea.
Se uitase la mine toată seara. Dar tu m-ai oprit.
Deja ai făcut o afacere în seara asta.
Nu fi lacom.
S-a dovedit a fi fiica de 17 ani a decanului.
Cum ai știut să pui astea deoparte ?
E vorba de mine, Martin. Nu fac nimic fără o asigurare !
Damian...
Am rezolvat, dar s-ar putea să dureze puțin
până ce fac plinul și fac un plan de zbor.
Mulțumesc, Martin.
22 martie. Ziua mamei.
- Nu mai uita data viitoare. - Da...
Știi, toate astea se vor termina în curând, toată alergătura asta.
O să ai o casă nouă.
O școală nouă și prieteni noi... Și o să ai și o uniformă nouă.
Vrei asta ? Da ?
- Cum e apa ? - Cam la temperatura camerei.
Serios ? La temperatura camerei ?
Nu am apucat să te învăț, nu-i așa ?
Ai plecat înainte să mă fac eu bine.
Acum te simți mai bine, nu ?
Vino încoace...
Știi ce greu ar fi să înoți cu ăia în picioare ?
Așa...
Astea mă fac să arăt ca un pui.
Haide, dă tare din picioare !
O să mergi la Olimpiada din 2020 !
Și se descurcă singură !
Când ai început să fluieri ca o profesionistă ?
Când ai avut turneu ?
Poți ! Dă din picioare !
Nu am fost în turneu.
Mă plimbam prin cameră și am vrut să știu cum se fluieră.
Și am început așa...
Cât poți de tare !
Minunat, mă lovești în față. E bine !
Cât de tare poți ? Fii pe fază, Michael Phelps !
Haide ! Așa !
Nu ești mare încă. O să-ți fie frică atunci când vei fi mare.
Pe urmă, am început așa...
Și, pe urmă, așa...
Și fluieri.
Te iubesc, tati !
Mai încet, bine. Ai nevoie de ajutor, puiule ?
Nu sunt pui !
Lasă-mă să ascult.
S-a întâmplat ceva ?
- Nu săruți rău. - Asta mă salvează de mediocritate.
- Nu asta am vrut să spun. - Știu...
Haide... Vreau să știu cine ești.
Am nevoie de ceva, orice,
care să-mi aducă aminte că nu ești soțul meu.
În primul rând, ar trebui să te bucuri că nu sunt soțul tău.
N-am fost nici cine știe ce tată.
- Ai avut copii ? - Am, unul. O fată pe nume Claire.
Și ?
Când era mică, nu prea eram pe acasă.
Când s-a făcut mare, n-am mai fost deloc prin preajmă.
Dar ea a crescut frumos.
Acum conduce o companie nonprofit.
- Poți fi mândru de asta. - Depinde pe cine întrebi.
- E bună la ceea ce face ? - Foarte bună. Excelează...
I-ai spus vreodată asta ?
Știi unde te duci cu Anna ?
N-am prea fost pe nicăieri...
Eu și Mark visam să ne ascundem undeva, pe o insulă în Caraibe.
Apă turcoaz...
Plaje cu nisip alb...
Cu banii ăștia o să poți face asta și chiar mai mult.
Da, așa cred...
Cred că nu mi-am imaginat că aș putea pleca fără el.
Nu... Imaginează-ți acum.
- Ce e asta ? - Nimic. Vin imediat.
E cineva aici ?
- Unde e Anna ? - Ce s-a întâmplat ?
E totul în regulă ?
Anna !
Doamne, am tras pe dreapta !
Câștig ! Este !
- Cine e el ? - E Tony. Locuiește aici.
Anna, trebuie să mergem.
Spune-i la revedere prietenului tău. Hai să mergem !
Ce s-a întâmplat ?
- E fiul lui Martin și al lui Judy. - Și ?
A murit acum doi ani.
- Cine a murit ? - Nimeni.
Anna !
Mami !
Lasă arma jos. O să rănești pe cineva.
Du-l pe Tony în camera noastră.
- Cât timp avem ? - Ce ?
Cât timp mai avem ?
Trebuie să înțelegi. Le datorez totul !
- Cât timp mai avem, Martin ? - Când ieșiți de pe proprietate...
M-au sunat cu o oră înainte să ajungeți aici.
- Cum ați putut face asta unui copil ? - Ce ?
I-am salvat viața. Tu nu ai fi făcut la fel pentru fiica ta ?
Nu, nu așa...
Într-o zi, nu-și va mai aminti cum arăta, că a fost bolnav...
- Și cealaltă familie ? - Care familie ?
El nu știe.
Cum știi de unde provine trupul ?
Dintr-un laborator.
A fost creat genetic, crescut într-o eprubetă.
Acela este fiul altcuiva, Martin. Un fiu pe care ei au crezut că l-au îngropat.
Nu...
Fir-ar să fie !
Pot ajunge în garaj din interiorul casei ?
O vei lua pe Anna și o să mergi pe câmp până la autostradă.
- Nu te oprești până nu ajungi acolo. - Și tu ce vei face ?
Mă asculți ? O să câștig un pic de timp.
Ai vreo mașină pe care s-o pot folosi ?
Ia mașina de oraș. Are geamuri fumurii.
O să-i duc eu. E o cărare prin pădure. Vă arăt.
Ce ? Mark ? De ce am avea încredere în el acum ?
- Nu avem de ales ! Du-te ! - Cum ? Mark !
E o parcare de camioane pe 180. Te așteptăm acolo până la miezul nopții.
Mulțumesc !
Îți mulțumesc !
Vin spre tine.
Îl văd !
E singur. Nu mai e nimeni în mașină.
Mergi și verifică ieșirile din spatele casei...
- E o mașină. - Ce ?
Nu ! Stai !
Stați !
Opriți-vă !
Mami !
Nu !
- Unde sunt, Martin ? - Am rămas în urmă.
- Unde sunt ? - Ea și fata au luat-o înainte.
Au vrut să facă autostopul și au dat peste ei.
O să le omoare pe amândouă ! Nici nu va sta să se gândească.
S-a terminat totul înainte să pot face ceva.
Am făcut tot ce...
Puteai să le ajuți, dar le-ai lăsat să se ducă.
- Îmi pare așa de rău... - Martin !
Te simți bine ?
Cartea de vizită a lui Albright. "Te pot ajuta". A fost de la tine ?
- Nu-i așa ? - Da.
De ce ?
Timp de 40 de ani am mers pe urmele tale.
Am crezut că te răsplătesc pentru viața pe care mi-ai oferit-o.
N-ar fi trebuit s-o trimit.
Și eu n-ar fi trebuit să accept.
Cam atât despre înțelepciunea experienței.
Fir-ar să fie !
Cum sunt crizele ?
Și Tony le avea.
Astea ar trebui să-ți ajungă ?
- Până când ? - Am refăcut structura pastilelor.
Doamne !
Judy se temea că vom rămâne fără ele
și nu suportam ideea că Albright ne controlează...
O zi și jumătate până în Mexic.
Dai câteva mii la o farmacie naturistă și îți fac rezervă pentru șase luni.
Și ești liber, Damian. Un nou început !
Fetița aia...
Are aceeași vârstă pe care o avea Claire când m-am mutat de acasă.
Nu știm de unde conduce Albright totul.
Chiar dacă ai vrea, nu-i vei găsi niciodată.
12 ore...
Fără pastile.
Oricât de rău ar fi, trebuie să rezist.
Când Albright l-a dus pe Mark în laboratorul său,
l-a dus acolo ca să moară.
N-are rost să le ascunzi.
Dacă fac asta, poate văd ceva, orice care să fie important.
- Căutăm un depozit abandonat. - Serios ?
Ai idee cât de multe sunt în New Orleans ?
Dar câte dintre ele depozitează lucruri pentru Mardi Gras ?
Mai ai barca ?
- Avem nevoie de tine înăuntru. - Am recepționat ! Vin imediat !
Trebuia să-l vezi când l-am cunoscut...
Fusese făcut bucăți într-o revoltă în închisoare.
Aș fi putut să-l las să moară, dar l-am salvat.
Și, de atunci, l-am înviat de trei ori.
Și, de fiecare dată, e mai loial, mai recunoscător.
Unde sunt ?
Avem o clientă pentru care Madeline e perfectă.
Și nici organele fetiței nu vor rămâne nefolosite.
Da, a fost creat pentru a rezista la radiații foarte mari,
așa că e și anti-glonț.
Știi, Damian, orice evoluție în domeniul medical are un cost.
Alegerile pe care le faci și tot ceea ce faci
nu fac din tine un salvator, știi asta, nu ?
- Fac din tine un psihopat. - Înțeleg de ce simți asta.
Știi, la început, am încercat ani de zile să cresc trupurile goale.
Sigur că am încercat !
Dar eșecul meu ținea totul pe loc. În cele din urmă, aveam să reușesc
și toate aceste neplăceri aveau să fie trecute cu vederea.
Așa cum vezi, am pregătit trupul unui contabil de 40 de ani pentru Anton.
Dar se pare că Mark are niște instincte foarte bune.
Îmi pare rău, Damian. Chiar regret.
A venit vremea să folosească acest trup cineva care-l merită.
Te rog, nu te lupta. Așa cum auzi, Anton nu mai are mult.
Liber !
Mă auzi ?
Îmi poți spune numele tău ?
- Cum te cheamă ? - Anton.
Câți copii ai ?
Niciunul.
Am descărcat de pe Internet câteva poze.
Continuați !
- Femeia... Unde e ? - La păstrare.
- Bine, dă-mi arma ta ! - Nu cred că e o idee bună.
Am avut picioarele retezate și am fost ars de viu.
Dă-mi arma ta !
Hai, să mergem !
Tati !
Damian !
- Nu, te rog ! - E în regulă !
Trebuie să plecăm.
- Damian... - Haide !
Cine e Damian ?
- Sunt doar un tehnician. - Pleacă !
Fără metal.
Vezi, uneori chiar ascult ce-mi spune doctorul.
Bine jucat !
Dar... Dacă mă omori pe mine, te sinucizi !
Pentru că, fără acele pastile, vei recidiva...
Și știm amândoi cine va prelua conducerea atunci, nu ?
Eu sunt singurul care are răspunsurile, Damian.
Ai nevoie de mine.
Eu stau între tine și uitare.
25% promazine...
30% olanzapine...
15% trileptal, 15% acid valproic și 5% fenobarbital.
Ia ghici... Îți plac bărcile ?
La circa 1 km încolo vă așteaptă o barcă.
Vă așteaptă nisipul alb și apa turcoaz.
Nu vii cu noi, tati ?
Nu cred, dovlecel.
- De ce ? - Vino încoace !
De ce, mami ?
E în regulă.
De ce nu vine tati ? Mai ești supărată pe el ?
Știe când e ziua ta. Întreabă-l !
Dacă vrei să fii voluntar, avem formulare la intrare.
Mulțumesc.
Bună. Eu sunt Ed Kidner. Am fost prieten cu tatăl tău.
- Pot să stau jos ? - Desigur.
Am petrecut mult timp cu el. Mai ales spre final.
Știu că voi nu erați deloc apropiați.
Dacă l-ai fi auzit cum vorbea de tine. Era așa de mândru...
Am ceva pentru tine.
Doar...
Cred că regreta că nu a fost alături de tine când ai crescut.
Știa că nu poate îndrepta asta.
Cred că a făcut adesea greșeala de a crede că un cec poate rezolva totul.
Asta e o scrisoare...
Sunt lucruri pe care ar fi trebuit să le spună când era în viață.
Citește-o când vrei...
Mulțumesc.
Ar trebui să mă întorc la muncă.
Desigur, ai lucruri importante de făcut.
Și eu ar trebui să plec.
Claire... Baftă !
Bună, Mark ! Bun venit în Caraibe !
Numele meu e Damian Hale. Sunt cel care ți-a cumpărat trupul.
S-au întâmplat multe de când nu mai ești.
Le vei afla în timp.
Vreau să-ți mulțumesc pentru lunile oferite.
N-am mai luat pastile de multe zile.
Am trecut prin stările de sevraj
pe patul din spatele tău și am așteptat.
Am tot așteptat să revii tu.
Deja simt că pălesc. În curând nu voi mai fi.
Bine ai revenit, Mark!
Să ai grijă de Maddie și Anna.
Damian ?
- Mark ? - Da...
Tu ești ? Da ?
- Anna ! - Tati !
Traducerea și adaptarea SILVIA SBÂRNĂ BOGACIU
runtime 01:56.55 synch BluRay © 14.04.2018